![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563685_auto_resized.jpg?ver1)
Kilencgólos győzelemmel kezdte a női kézi BL-t a Ferencváros
nemzetisport.hu
![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563685_auto_resized.jpg?ver1)
Forrnak az indulatok Miskolc környékén. Az ismét új tulajdonosra váró acélgyár (DAM) nem fizet az áramért, az energiaellátó cég így háromhavi bérrel tartozik dolgozóinak, akik sztrájkkal fenyegetőznek. "Kétezer embert fenyeget az üres zseb káosza" című írásunkat a Hazai élet rovatunkban olvashatják. Az indulatok a leglátványosabban a focipálya környékén szabadultak el: egyesek a városvezetés vesztét kívánják. Az önkormányzat szorult helyzetben van, újabb milliókat nem tud kipréselni a DVTK számára.
Ami napjainkban a Diósgyőr futballcsapata körül zajlik, az a magyar labdarúgás történetének talán legnagyobb szégyene - pedig már megéltünk e témában egyet s mást! Hogy kik és mit műveltek az elmúlt évek során a DVTK-val, felsorolni sem lehet. Mindenesetre, úgy látszik, az ország harmadik legnagyobb városának futballja képtelen volt abszolválni a rendszerváltást.
Diákkoromban a két kezemmel építettem a Lenin Kohászati Művek nagy kohóját, és szemtanúja voltam annak is, amint a robbantás után a hatalmas építmény térdre rogyott. A detonáció akkorát szólt Miskolcon, mint Pesten a régi Nemzeti Színházé... A két dátum közé, tehát a kohó felépítése és lerombolása közé, még daliásan belefért a labdarúgócsapat minden gondjával-bajával, kudarcaival, szárnyalásával. Aztán egyszer csak idegen test lett újjászerveződő (?) sportéletünkben. Nem tudtak vele mit kezdeni a város választott testületei, a csapat körül szerencsétlenkedő szerencselovagok, a fogadkozó jó szándékúak, a csapaton, úgy látszik egyszerűen rontás ül. Pedig a legenda szerint az ország legnagyobb szurkolókoszorúja öleli körül az együttest.
Téved, aki azt gondolná, hogy Miskolc városatyái született rontom-bontomok, hiszen példaértékű, ahogyan az ország legrégibb kőszínházát, a Miskolci Nemzetit működtetik öt játszóhelyével, színháztörténeti múzeumával, nyári operafesztiváljaival. A tapolcai Görömböly fürdőhely szépítgetésére is van pénz és ötlet, ugyancsak él és virul az egyetemi város. A szegény, piros-kék mezes futballcsapat azonban csak a sorozatos botrányairól híresül el. A kft. egyesült már Bőccsel, Monorral, vitték a zászlaját sörpocakos vállalkozók, rendőrök, pedagógusok a futballbajnokság legalacsonyabb régiójában, aztán úgy látszott, minden jóra fordul, megérkezett a segítség a Balaton partjáról.
A sportágban jó nevű Kuti István, a Siófok FC Kft. tulajdonosa Diósgyőrbe tette át székhelyét, és egy időben két, az NB I-re aspiráló csapata is készülődött, az egyik Détári Lajos, a másik Kiprich József irányításával. Méghozzá ezúttal az NB I-es jogosultságot a gárda, Őze Tibor dirigálásával, szabályszerűen, a zöld gyepen vívta ki! Lement négy meccs, és a Diósgyőrt kizárták az első osztályból. Ez az, amit nem lehet megtenni sem a város futballszerető társadalmával, sem pedig a csapattal. Van egy tűréshatár, amit nem szabadna átlépni - és Miskolcon átlépték. Lehet magyarázkodni, hogy az UEFA-licencszabályzatot megsértették, és a licencbiztos - bizonyos Sélley Zoltán - így döntött. Lehet magyarázkodni, de a lényeg nem ez. Ugyanaz a veleje, mint a WADA döntésének a magyar olimpikonok ügyében: egy jóra hivatott testület nem tudta kikezdhetetlenül bebizonyítani igazát az ország közvéleményével szemben. A doppingkommandó is azzal járatta le magát, hogy úgy járt el, mintha az olimpia miatta lett volna, nem a sportszerető nagyvilágért. Itt a többség szimpátiája toronymagasan a Diósgyőré, és nem a licencbiztosé. És semmiképp nem a városvezetésé, nem a magyar labdarúgás vezérkaráé.
A sportág ismét lenullázta magát, ebben a pillanatban azt sem tudja a földi halandó, ki irányítja nálunk a dolgok menetét. Az UEFA licencesei? A sportág "felkentjei"? Hogy azt ne mondjam, az illetékes minisztérium? Pedig most kellene összefogni a válogatott körül, a kupafordulók során, most kellene egy kis alkotó békesség a sportágban. Ilyet az ország második legnagyobb városában és az ország legnagyobb megyéjében, Borsod-Abaúj-Zemplénben biztosan hiába várunk. Lehet, hogy a válogatott szárnyalni fog - adja a Teremtő, hogy úgy legyen! Ám a közönség nélkül ez a sportág nem működik. A futball már csak így van kitalálva. Rossz álmaink között szerepelnek zárt kapus mérkőzések, de azoknak az eredményét már a játékosok sem tudják másnap.
Ezért siralmas a DVTK tragikomikus kálváriája. Ha a játékkal együtt élők azt látják, hogy velük bármit meg lehet tenni, örökre hátat fordítanak a zöld gyepnek. És nemcsak a diósgyőri stadion smaragdjának, hanem a válogatott küzdőterének is. Márpedig az ország északkeleti megyéjében él minden tizedik honpolgárunk.
nemzetisport.hu
metropol.hu
travelo.hu
magyarnemzet.hu
vaol.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
origo.hu
origo.hu
origo.hu
origo.hu