![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17564266_auto_resized.jpg?ver1)
Drámai különbséggel nyert a német válogatott, de még nincs veszve semmi
origo.hu
![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17564266_auto_resized.jpg?ver1)
Harmincöt év. Ennyi idő szükséges, hogy kifizesse végre a lakását. De nem baj, örül neki, addig majd törlesztget. Még mindig jobb, mint bérleti díjat fizetni. Az is volt. Kilenc évig. Tanulmányi évek, elhelyezkedés, első munkahelyek, tapasztalatszerzés. Aztán úgy gondolta, felnőtt, önálló, független ember, itt az ideje befektetni saját lakásra. A legelőnyösebb kölcsön szinte életfogytig tartó, véget nem érő törlesztéssel, többszörös kamattal. Nem baj, bele kell vágni, nem várhat örökké, egyéb lehetőséget úgysem lát, s végtére is, ahogy öregszik, úgy csökken az előnyös hitel esélye, nosza, rajta!
A régi lakás felmondva, minden összepakolva, több lakás végignézve, az igazi kiválasztva, ügyvédnél aláírva, vízmű, gázmű, elmű átírások, sorállások, bankok, kilónyi szerződések, költözések, cipelések, rámolások, rendezések. A frissen felújított lakás tapétája alatt hullik a vakolat, újrafestés, glettelés, üvegszálazás, pácolás, nem működnek a vezetékek, nem folyik a meleg víz, nincs fűtés. Ilyen szerelő jön, olyan szerelő megy, föl kell törni a kádat, nem működik a bűzelzáró, fullasztó a gyönyörű, új lakás légköre. A falat is kissé szét kell zúzni, a vezetékek miatt, festés közben megsérültek a nagy kapkodásban, semmi gond, vissza mindent, újra, csak semmi pánik, semmi idegesség – mondogatja magának. Még be sem költözött, a szomszédok már hangot adnak rettentő haragjuknak, amelyet költözködésének zaja és a felújítás kellemetlensége vált ki. Túl sok a felgyülemlett üres doboza, az alsó szomszéd elszántan őrt áll, és megtiltja, hogy a ház közös szeméttárolójába ürítse, nehogy ne jusson hely a többi lakó szemetének. Sebaj – gondolja –, megvárja az éjszaka leplét, amely alatt sunnyogva lehurcolhatja harc nélkül tiltott szemetét. Hátán cipeli a szőnyegeket, bútorokat föl a harmadikra – szép, régi, százéves ház, nincs benne lift, lóg a nyelve –, rájön, hogy neki aztán se abrosza, se függönye, se takarója, se terítője, mire mindent beszerez, teljesen leégve, kinyiffanva eldől a harmadszorra újrafestett lakásban, ahol végre folyik a víz, ég a villany és működik a fűtés is.
Hirtelen zajra ébred, lassan térve magához, felismeri, hogy ez a csengő, egyúttal ezt is megjavíttatta. Ajtót nyit, belép egy joviális tekintetű kéményseprő azzal a feltett szándékkal, hogy az éves kéményellenőrzést elvégezze.
Tessék, csak tessék – mondja erőtlenül, most már úgyis minden rendben, a fűtés működik, megszerelték, megjavították, jöhet a nyugodt élet a gyötrelmesen megszenvedett új lakásban, már csak a harmincöt év törlesztés van hátra… A kéményseprő körülnéz, bebújik a kazán alá, mögé, fölé, megkopogtatja a falat, ráteszi a fülét, hallgatózik, figyel, majd komoly arccal szól:
– Kaphatnék egy kis kalapácsot?
Úristen, kalapács, kalapács, mennyi minden kell egy új lakásba, pont azt elfelejtette.
– Mire kell az magának? – kérdezi jámboran.
– Hogyhogy mire? – kapja föl fejét a kéményseprő. – Hát hogy szétverjem kicsit a falat.
– Micsoda?! Hogy szétverje az én falamat?
– Persze, csak egy kicsit megütögetném, ugyan, nem nagy dolog.
– Megütögetné? És miért ütögetné meg?
– Nem muszáj, de akkor érkezik a tűzrendészet, és ők aztán nem kérdeznek, hanem kevésbé kíméletesen szétzúzzák. Mert a szabály azt írja elő, hogy kell egy kis lyukat hagyni a falban, hogy ellenőrizhessük a kéményt. Látja? Itt. Csakhogy az magának be van falazva, így ellenőrizni nem lehetséges.
– Nekem most újították föl a lakásomat, nemrég lett újrafestve, az nem lehet, hogy szétverje a falat! Csak a holttestemen át!
– A festőknek nem lett volna szabad befalazni.
– Akkor mit gondol, miért falazták be? Nekem ez az első lakásom…
– Mindig ezt csinálják… Mert marhák.
– Most mi legyen?
– Hát, megtehetjük, hogy én most szemet hunyok az ügy felett. Maga kap egy év haladékot, a következő kéményellenőrzésig. Addig kerítse elő a festőket és veresse ki a falat. Sőt, a Gábor Áron utcában még kis koromzsák ajtókat is árulnak hozzá.
A szemethunyást megköszöni annak rendje és módja szerint, kiüríti, ami még maradt a zsebében, és még ő boldog, hogy megmentette a drága falát, a festőket azóta se tudja elérni, bár igaz, van rá még egy éve, viszont megtanulta, mire kell odafigyelnie majd a következő lakásvásárnál. Harmincöt év múlva.
origo.hu
mindmegette.hu
origo.hu
hirtv.hu
kemma.hu
origo.hu
mindmegette.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
origo.hu
origo.hu
origo.hu