Azok a gyógytornászok, akik agysérülés - agyvérzés vagy agytrombózis - következtében megbénult betegekkel foglalkoznak, nagyon kemény, a bányászokéval összemérhető fizikai munkát végeznek. A gyógyuláshoz heteken, esetleg hónapokon át napi kétszer 45 percig kell mozgatni a végtagot, miközben nemcsak annak súlyával kell megbirkózniuk, hanem a görcsösen összehúzódott izmok ellenállásával is.
A Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem munkatársainak támadt az az ötlete, hogy ezt a monoton és nehéz fizikai munkát ipari robotokkal kellene végeztetni. Európai uniós program indult 2000-ben az ő vezetésükkel ilyen berendezés kifejlesztésére, és a napokban elkezdődött a kész robot hatékonyságának klinikai próbája.
- Úgy kell elképzelni - mondja Tóth András tudományos munkatárs -, hogy a beteg ül vagy fekszik a kezelőágyon, mellette a falból egy robotkar nyúlik ki, amely megfogja a felkarját, a mennyezetről lenyúló másik kar az alkarját ragadja meg. Ahogy a gyógytornász, a robot is képes az alkart és a felkart egyszerre mozgatva összerendezett gyakorlatokat végezni. A betegek nagyon élvezik, mert kellemes, bizsergető érzés vesz erőt rajtuk, lazul, oldódik a görcs.
2003-ban az Országos Orvosi Rehabilitációs Intézettel és a János Kórházzal együttműködve próbálták ki. Tizenkét személy kapott napi kétszer harminc perc kezelést húsz napon át. A rendszer bizonyította, hogy biztonságos, és minden résztvevő állapota javult. Természetesen az emberek nem egyforma munkadarabok. Kinek-kinek saját, személyre szóló tornát kell kapnia. A legelső alkalommal a terapeuta megfogja a gép karjait, és azokkal együtt végzi a gyakorlatokat. A robot hozzávetőlegesen három perc alatt megjegyzi az elemi mozdulatokat. Hajdan, amikor a számítástechnika még nem volt ennyire fejlett, a robotpionírokat kivétel nélkül így tanították be. Az iparban ma már ez nem használatos. Ott számítógépes szimulációval tervezik a mozgásokat.
A világon mindössze négy-öt helyen foglalkoznak gyógytornáztató robotok egyedi fejlesztésével. A Műegyetemen éppen az az egyedülálló, hogy tömegesen gyártott, szabványos ívhegesztő ipari robotot használnak, amelyre érvényes tanúsítványok garantálják a megbízhatóságot. Így például azt, hogy nem vág pofon, nem csavarja ki senkinek a karját, mert esetleg a kezelő elütött egy betűt a programban. A másik eredeti ötlet, hogy, ellentétben a többiekkel, két robotkarral dolgoznak. Ez biomechanikai szempontból előnyösebb, mintha mondjuk az alkaron keresztül mozgatnánk a felkart és a vállat. A rendszerben ma már minden alkatrész magyar, és ha a most induló klinikai hatékonysági vizsgálatok lezajlanak, a "robot gyógytornász" bárhol a világon átveheti a gyógyító utókezelés egyik legnehezebb munkáját.
(A Kossuth Rádió Szonda című műsora nyomán)