Ma már a tizenéves diák és a nagymama is bankkártyát villant, és nem cipel magával sok készpénzt. Ez az okos kis találmány megkönnyíti az életünket, de néha bosszúságot is okoz. Egyik levélírónk például azért fizetett, amit meg sem kapott.
Kép: Bankautomata bankkártya ATM pĂ©nzkiadĂł automata 2011.10.10. fotĂł: NĂ©meth András PĂ©ter, Fotó: Nemeth Andras Peter
„Lejárt a bankkártyám, és hiába vártam, hogy újat küldjön a bankom. Eluntam a dolgot, és bementem megérdeklődni, mi a gond. Kiderült, egy olyan címre postázták a kártyát, ahonnan évekkel korábban elköltöztem. Ráadásul sima levélként küldték el, mondván, ez csak egy értéktelen plasztiklap, amíg nem aktiválom. Így viszont a postán sem leltem a nyomára, újat kellett hát kérnem. Az alkalmazott azt ígérte, ez nem jelent majd pluszkiadást. Hálálkodtam, majd a havi értesítőben vettem észre, hogy mégis leemelték az elveszett darab éves kártyahasználati díját, majd természetesen az újét is.”
Megtudtuk: az új bankkártyákat valóban sima levélként adják postára, de bankja válogatja, hogy ha elvész, felszámolnak-e érte díjat. A tulajdonos érdeke hát, hogy költözéskor közölje az új lakcímét. Az ügyfél kiszolgáltatott: akad olyan bank, amelyik akkor is kiszámlázta a kártya költségeit, mikor az ő hibájukból szerepelt rajta tévesen a tulajdonos neve.
A bankok óva intenek attól, hogy őrizetlenül hagyjuk, másra bízzuk bankkártyánkat. Kölcsönadni nem érdemes, még közeli családtagnak sem, hozzátartozóinknak inkább rendeljünk társkártyát. Azokat a bizonylatokat, amiket vásárláskor kapunk, illetve amiket kidob az ATM, ne hagyjuk széjjel, ezek ugyanis bizalmas adatokat tartalmaznak. Egyszerűbb, ha bizonylat nélkül veszünk fel pénzt.
A bankjegykiadónál legyünk éberek! Ha egy idegen segítőkészen ajánlkozik, amikor készpénzt veszünk fel, inkább hárítsuk el. Krimibe illő, de megesett, hogy átlátszó fóliát ragasztottak a billentyűkre, így szerezték meg a titkos kódot. Szórakozottságból se mormoljuk hangosan a számjegyeket, miközben beütjük a billentyűzetbe. Nem tudhatjuk, hogy mennyire szemfüles, aki mögöttünk áll…
Megeshet, hogy étteremben kártyával fizetünk, és a pincér szolgálatkészen elvinné azt, hogy leemelje róla a vacsora árát. Ha ügyelünk a biztonságra, ilyenkor sem tévesztjük szem elől a plasztiklapot, s figyeljünk arra, hogy csak egyszer húzzák le.
Bár azt tanácsolják a bankok, hogy sehova ne jegyezzük fel a PIN kódot, se határidőnaplóba, se telefonba, a legtöbben tartunk attól, hogy elfelejtjük a „bűvös számsort”, így valahova csak felírjuk. Ne tegyük a pénztárcánkba a bankkártyánk mellé a cetlit, különben a tolvajoknak gyerekjáték lesz minket kifosztani. Ha lába kél a lapocskának vagy valaki kifigyelte a PIN kódot, rögvest le kell tiltani a kártyát – személyesen a bankfiókban vagy a megadott segélyszámon.
Nem árt, ha alaposan átböngésszük a havonta érkező számlakivonatot. Ha megmagyarázhatatlan kiadásra lelünk, s kiderül, hogy nem a gyermekünk egészítette ki társkártyájával a zsebpénzét, és nem is házastársunk lepte meg magát egy borsos árú holmival a közös számláról, akkor szintén ajánlott letiltást kérni.
Más lapra tartozik, ha maga a bank emel le egy csinos összeget „bankkártyával kapcsolatos díj” gyanánt – akkor legfeljebb reklamálhatunk...