![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563513_auto_resized.jpg?ver1)
Velencei Filmfesztivál: Elképesztő dekoltázsok - fotók
origo.hu
![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563513_auto_resized.jpg?ver1)
AZ ÁLLAMI FÖLDEK ÁRVERÉSE LEZÁRULT. A folyamatot a települések döntő többsége némán vette tudomásul, a ritka kivételek közé tartozik egy alig néhány éves falu, amelynek a lakói – élükön a polgármesterrel – útlezárással tiltakoztak a folyamatok ellen.
Fotó: Mehes Akos
Mosonudvaron a siker elmaradt, a történet mégis jó véggel zárul.
– Azon a napon hülyét csináltam magamból – állapítja meg önkritikusan Rinczki Lajos András. Mosonudvar polgármesterének az irodájában ülök, hallgatom a fél évvel ezelőtti történetet.
Ha régebbi kiadású térképre tekint az olvasó, ne csodálkozzon, hogy nem találja rajta a falut. Mosonudvar ugyanis nagyon fiatal, idén még csak a hetedik évét tölti, ami ugyebár egy falu életében csak az első lépések megtételének az ideje. Ezek a lépések azonban nagyon fontosak a jövő szempontjából. Például, hogy van-e akkora terület, ahol később házhelyeket tudnak kimérni a letelepedni vágyó fiataloknak.
Maga a falu rendezett település benyomását kelti az idelátogatóban, a hivatallal szemben játszótér, az utcák aszfaltosak.
– Látta volna tíz évvel ezelőtt! – így a faluvezető. – Poros utcák, akadozó közvilágítás, hogy csak egy-két dolgot említsek.
Éppen az efféle hiányosságok vezettek a váláshoz Mosonmagyaróvártól. Újudvaron – mert a településrészt egykor így hívták, vagy még inkább Neuhofnak – ezer jószágból álló gulya adta a tejet és gazdagította a Lajta–Hanság Állami Gazdaságot, illetve később a belőle alakuló céget. Az iparűzési adó tehát szépen folyt a város kasszájába, vissza azonban már alig csörgedezett némi pénz. Ezt elégelte meg a néhány száz helybeli, élén már akkor is a mostani polgármesterrel. Csapat szerveződött, végigjárták Újudvar lakóit, kérdezték a véleményüket a válásról. Szinte mindenkinek tetszett a gondolat. Elindult a folyamat a maga útján – népszavazás, választás, hogy csak a legfontosabbakat említsem –, míg nem aztán megalakult Mosonudvar.
Azért nem Újudvar, mert Zala megyében már van ilyen nevű falu.
Az izgalmak azonban igazából csak ezek után következtek: tárgyalások Mosonmagyaróvárral a vagyonmegosztásról. Végül ez is kulturáltan zajlott le, lakosságarányosan kaptak területet: a 430-440 mosonudvari lakos Mosonmagyaróvár másfél százalékát jelentette, tehát a területet is ilyen arányban hasították ki a városból.
Igen ám, de melyik másfél százalékot?
Na, itt azért már volt némi vita, ugyanis a város először az ipari létesítmények területének átadásáról hallani sem akart. A mosonudvari polgármester által vezetett csapat azonban kötötte az ebet a karóhoz. Végül ebben is megegyeztek, s a következő évben – 2011-ben – békével zárult a válás.
– Azt már akkor is tudtuk – folytatta a történetet a polgármester –, hogy a mostani lakosságszám nem elég a megmaradáshoz. Ahhoz körülbelül ezer lakóra van szükség.
Az ezer lakónak pedig házhelyekre.
És ezzel érkeztünk meg a hosszú, ám a történet megértéséhez elengedhetetlenül szükséges bevezető után az állami földek árveréséhez.
A vagyonmegosztást követően ugyanis a mosonudvari képviselőtestület megalkotta a rendezési tervét, benne a parcellázásra szánt területekkel – amire az állami főépítész is áldását adta.
A terület maga egyébként állami tulajdonban lévő nem egészen harminc hektár. Ezt szerette volna megvásárolni idővel az önkormányzat a házhelyeknek. Közművesítették volna, értékesítik – esetleg a helyieknek kedvezménnyel –, a hasznot pedig visszaforgatják a település gyarapítására.
Önkormányzat tervez, kormány végez – korszerűsíthetjük az ősi mondást. Tavalyelőtt ősszel ugyanis egy kormányhatározat az állami földek egy részének a magánosítását tette lehetővé.
– Megdöbbenve vettük észre, hogy az a terület is dobra kerül, amelyet mi a házhelyeknek jelöltünk ki.
Az ilyen terület pedig, ugyebár, aranyat ér. Hiszen most még mezőgazdasági területként lehet hozzájutni, ám parcellázva már a mostani értékének a többszöröséért értékesíthető a tehetős vásárlók számára. De hol marad akkor például a mosonudvariak, vagyis a helyiek kedvezménye?
A polgármester szaladt fűhöz-fához, hogy azt a területet vegyék ki a csomagból. Ahogy ez ilyenkor lenni szokott, írt levelet mindenféle hatalmasságnak, akik a szép sablonszöveget – bármennyire is együttéreznek, de nem illetékesek – el is küldték válaszukban.
Ezzel azonban nem voltak kisegítve a mosonudvariak. A területre egy nem helyi vállalkozó jelentkezett be, és vitte is a földet kikiáltási áron: hektáronként körülbelül másfél, összesen 39,1 millió forintért.
A remény hal meg utoljára: amíg egy szerződésen nincs rajta minden pecsét és aláírás, addig lehet tenni ellene. A falu az országgyűlési képviselőjéhez, Nagy Istvánhoz fordult, aki történetesen a Földművelésügyi Minisztérium államtitkára is, tehát igazán illetékes.
Kérték, hasson oda annak érdekében, hogy a traktus mégse valósulhasson meg. Azt pedig senki se mondja, hogy árverezés után már minden eldőlt, mert lám, Mezőhegyest is vissza lehetett csinálni. Csak akarat kellett hozzá – és befolyás…
A képviselő pedig ígérte is a tavaly áprilisi falugyűlésen, hogy minden rendben lesz – ám végül a szavakat nem követték tettek.
Ekkor határozták el a mosonudvariak, hogy országos figyelemfelkeltő akciót szerveznek, és lezárják a falu közvetlen közelében futó 86-os főút egyik sávját. Az eseményen ott lesz majd a sajtó, látja a többi település lakója is, hogy szót kell emelni a jövőt veszélyeztető földárverések ellen, amit összefogással végül meg is tudnak majd akadályozni. Az akciót június 16-ra nagy körültekintéssel, profi módon megszervezték, a faluból, de még a környező településről is 63-an vettek benne részt reggel 9-től délután 3-ig, több tucat járművel. Voltak transzparensek, szórólapok, minden, ahogy a nagykönyvben meg van írva.
Egy dolog hibádzott csupán, de az nagyon: a nyilvánosság. Egyedül a megyei lap munkatársa tette tiszteletét. Különösen az egyik országos tévétársaság érdeklődésére számítottak a mosonudvariak, ám az az előzetes ígéret ellenére nem jött el. Így aztán az országos figyelem is elmaradt.
– Meggyőződésem, hogy a sajtó le lett tiltva – állítja a polgármester.
Az esemény kiértékelésekor ugyan még felvetődött, hogy egy hét múltán rendeznek még egy útlezárást, immár teljeset, ám ezt végül elvetették. Ekkor az utolsó aduját játszotta ki Mosonudvar. A törvény előírja ugyanis, hogy az árverezés eredményét ki kell függeszteni a helyben szokásos módon, és a területre elővásárlási joga van bármely helybeli gazdának.
Egy ilyen gazda jöhetett számításba a faluban: a 82 éves Szücs Zoltán, aki a családjával együtt már évtizedek óta gazdálkodik Mosonudvar határában. Ő pedig érvényesítette a jogát, és vitte a földet.
– Ez az a terület – mutat körbe az idős férfi, aki kérésünkre később kijött a falu határába.
– Mikor veheti birtokba?
– Én valószínűleg sohasem, legfeljebb majd az örököseim. Ugyanis a területet 2001-ben ötven évre bérbe vette a Mezort Zrt., a bérleti szerződés tehát csak 2051-ben jár le. Hacsak nem változik a törvény…
Egy szereplő hiányzik még a történetből, az a vállalkozó, aki eredetileg meg akarta szerezni a területet. Szerettük volna felkeresni, ezért hívtuk, hogy időpontot egyeztessünk.
– Nem nyilatkozom – zárta rövidre.
– Mégis, ha mondana…
– Mit mondjak? Elvitte a földet a nevető harmadik.
– Ez miképpen lehetséges?
– Ez az egész a jogalkotó butasága miatt történhetett meg. Nem figyeltek eléggé oda…
origo.hu
metropol.hu
origo.hu
hirtv.hu
vaol.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
origo.hu
ripost.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
origo.hu