![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17564266_auto_resized.jpg?ver1)
Drámai különbséggel nyert a német válogatott, de még nincs veszve semmi
origo.hu
![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17564266_auto_resized.jpg?ver1)
Hajlamosak vagyunk megfeledkezni arról, hogy Szent Bálint nem csupán a szerelmesek, de a lelki betegek és az epilepsziások védőszentje is. Valentin napján, február 14-én mégis csupán a szív dolgai kerülnek előtérbe. Hát lássuk, mi is a szív valójában!
A legtöbb ember úgy születik, hogy a szíve dobog. Még szép, ellenkező esetben nem élnénk. A szívünk már a korai magzati kortól kezdve üt, ver, pumpál. Egy átlagos emberéletben 2-2,5 milliárdszor, vagyis naponta mintegy 100 ezerszer. Anélkül, hogy erre megkérnénk, anélkül, hogy minden reggel berúgnánk, akár egy motort.
Ez azért van, mert a működését egy módosult szívizomsejtekből felépült, önálló ingerképző és ingervezető rendszer biztosítja. A szív jobb pitvarának hátsó falában található az úgynevezett elsődleges ingerképző központ, a szinuszcsomó. Meglétének és működésének bizonyítéka, hogy az ember szíve percenként 60-80-at dobban.
Tudományosan ezt úgy mondják, az önálló frekvenciája 60-80 ütés percenként, de mennyivel költőibben hangzik a dobban, mint az, hogy üt. Ha ezzel a csomóval amúgy valami baj lenne, a szívnek van „tartalékgenerátora” is, egy másodlagos ingerképző központ.
Ez a szívsövényben, a pitvar és a kamra közötti határon található, nevét is innen kapta: pitvarkamrai csomó. Ez is képes szívizom-összehúzódást előidézni, de percenként csupán 40-55 dobbanást.
Az meg már olyan, mint a félélet, és ki akar csak félig élni, nemde. S bár a kamraizomzat is képes spontán ingerképzésre, a szívnek addig jó, amíg a szinuszcsomó dolgozik.
Munkáját amúgy két külső, vegetatív beidegződés is (az X. agyideg és a vegetatív dúclánc) kiegyensúlyozó működése befolyásolja.
De vessünk véget e rövid anatómiai taglalásnak, és nézzük meg, miért is ez az öklömnyi, ritmusosan összehúzódó színizom lett a szerelem, a szeretet szimbóluma.
A nők szíve némileg gyorsabban ver, mint a férfiaké, de az erősebbik nem képviselői nehogy azt gondolják, hogy mindez miattuk van – kivétel lehet ez alól az a pillanat, amikor a nők figyelmet, ajándékot kapnak. Ilyenkor még az is lehet, hogy a férfiak szívverése is felgyorsul, és a két szerelmes szív együtt dobban. Ez amúgy tény: az érzelmileg közel állók képesek ily módon is egymásra hangolódni.
A helyzetet némileg bonyolítja, hogy amikor egy pad támlájába vésett stilizált szív alakot látunk – mert Peti szereti Klárit és talán Klári is Petit –, akkor az a forma szimmetrikus, két egymásba hajló ívszakasz. A gond csak az, hogy az ember szíve nem ilyen. Az emberi szív kúp alakú.
Ilyen padra rajzolt szíve leginkább a krokodilnak van. Ezt már az ókori egyiptomiak is tudták, és úgy gondolták, az embernek is ilyen lehet. De ne feledkezzünk meg azokról sem, akik szerint a tehén szíve a minta vagy éppen a tyúké, és van olyan elképzelés is, hogy nem is állat szíve, hanem egy növény, az ernyővirágúak közé tartozó silphium magva a modell.
Vagy a fügefalevél formája, amivel Éva és Ádám is szemérmesen eltakarta magát a paradicsomban, vagy esetleg a borostyán levele, mert az is olyan alakú, mint a stilizált szív formája.
Végül is mindegy, miért ilyen alakú a stilizált szív, amilyen. Szimmetrikus, könnyen rajzolható, funkcióját tekintve egyetemes értékű. Nyelvtől függetlenül a világ összes táján ugyanazt jelenti.
Felmerülhet a kérdés, persze, hogy miért nem az agy, a máj, netán a vese a szeretet helye, de erre viszonylag egyszerűnek tűnik a magyarázat: a szívet már az ókori egyiptomiak, a görögök és a rómaiak is a lélekkel azonosították. Úgy vélték, ha megszűnik a szívdobogás, vele együtt az élet, a lélek is eltávozik. És valóban.
Szép kép, kétségtelen, még akkor is, ha a lélek halála nem is feltétlenül függ össze a szív halálával. A transzplantációk korában ugyanis már az is tudható, hogy a szív más testében is képes dobogni, megmentve ezzel egy életet. És esélyt adva arra, hogy az illető újra tudjon szeretni.
Inkább középen, mint balra
Eskünél, himnuszt hallgatva az emberek gyakran a szívükre teszik a kezüket. Pontosabban a mellkasuknak arra a részére, ahol a szívük van. A legtöbb ember azonban valójában a tüdejére teszi a kezét, a szív ugyanis nem is annyira balra van, mint inkább középen, a jobb és bal oldalt elhelyezkedő tüdő között, kis részben még a test középvonalától is jobbra átnyúlva az emberi mellkasban. A helyes kézszívtartás tehát valahol a szegycsont középső területétől kezdve, a testtől a kardnyúlvány felé eső részén, középen lenne.
S bár annak is van irodalma, hogy a beültetett szívvel az elhunytra jellemző érzelmi-lelki tulajdonságok is öröklődnek, ez többnyire még a misztikum és a fantasztikum tárgykörében értelmezhető felvetések közé tartozik.
Tudósok ugyanakkor szűk húsz éve azt is felfedezték, hogy a szívben több tízezer olyan sejt van, ami hasonlít az idegsejthez, és ezek képesek emlékeket őrizni. S ha ez így van, még az is lehet, hogy amit ma sci-finek gondolunk, az nagyon is valóságos.
A szerelem és boldogság kérdése azonban leginkább tudományos alapon kapcsolható a szív dolgaihoz, s ennek – orvosbiológiai szempontból – nem sok köze van a romantikához. Annál inkább a szív által működtetett szervezetben lejátszódó kémiai folyamatokhoz.
Ha ugyanis a szív működése következtében a vérkeringés megfelelően működik, a szervek, a zsigerek, a mirigyek is teszik a dolgukat. Az agyban például egy dopamin nevű vegyület termelődik, ami hormonális és ingerületátvivő szerepet tölt be.
Emelkedik a pulzusszám, a vérnyomás, enyhe izgalmi állapotot idéz elő, ami abban segít, hogy jobban figyelünk a körülöttünk lévő világra. Vagy akár a mellettünk álló másikra. Termelődése összefügg azzal az élménnyel, amikor valami jó dolog történik velünk, a hiánya pedig képes betegségbe, mély szomorúságba taszítani.
Vagyis a dopamin és más, a boldogsággal összefüggésbe hozható, bennünk termelődő hormonoknak (pl. szerotonin, oxitocin) sokkal több köze van a romantikához, mint a szívnek. De ha a szív nem dobog, hormonok sem termelődnek, és akkor nemhogy a szerelemnek, de az életnek is annyi.
origo.hu
mindmegette.hu
origo.hu
hirtv.hu
kemma.hu
origo.hu
mindmegette.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
origo.hu
origo.hu
origo.hu