![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563778_auto_resized.jpg?ver1)
Magabiztos, nyolcgólos sikerrel tért vissza a női kézi NB I-be az Esztergom
nemzetisport.hu
![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563778_auto_resized.jpg?ver1)
Az Erdélyi Fejedelemségben iktatták törvénybe a világon először a lelkiismereti és vallásszabadsághoz való jogot. Ezúttal annak járunk utána, hogy ez pontosan mit is jelentett korabeli, illetve mai szemmel nézve.
Kép: A tordai templom napjainkban
Természetesen az 1568-as tordai országgyűlésen kinyilvánított vallásszabadság nem adott olyan teljes vallásszabadságot, mint a XXI. századi demokráciák. A tolerancia eleve nem jelentett a kora újkorban olyan mértékű elfogadást, mint manapság, sokkal inkább a békés együttélés biztosításáról volt szó. Ám abban az időben, amikor sok helyen vallási okból öltek, ez sem volt kevés, és a különböző keresztény felekezetekkel szembeni elfogadó erdélyi magatartás évszázadokkal megelőzött több európai országot is.
A vallási türelem lényegében ismeretlen volt a korabeli Európában, ezért ítélték máglyahalálra még a XV. században a cseh Husz Jánost. Mindezen a reformáció XVI. századi térnyerése sem változtatott. A katolikus egyház eleve eretnekségnek nyilvánított mindent, ami a tanításától eltért, de például Kálvin János is egyetértett a Szentháromságot tagadó Servet Mihály megégetésével.
Luther Márton fellépését követően a Német-római Birodalomban 1555-ben megkötött augsburgi vallásbéke kimondta ugyan az evangélikus vallás egyenjogúságát a katolikussal, de a szabad vallásválasztást és -gyakorlást nem engedte meg. Az „akié a föld, azé a vallás” elv (Cuius regio, eius religio) alapján az alattvalóknak követniük kellett a fejedelmek vallását. A református egyházat csak közel száz évvel később, az 1648-as vesztfáliai békék idején vették be az elismert felekezetek közé.
A Nyugat-Európában elfogadott nézet szerint először az angol parlament iktatta törvénybe a felekezeti egyenjogúságot 1653-ban. Ez azonban csak a keresztény vallásokra vonatkozott, és az unitáriusokat kizárták ebből.
Hazánkban az 1526-os mohácsi vészt követően villámgyorsan elterjedt a protestantizmus. Az 1542-től önálló Erdélyi Fejedelemségben az 1550-es évekre a lakosság nagy része a lutheri reformációhoz csatlakozott János Zsigmond fejedelemmel együtt, katolikusnak csak a Székelyföld egy része, Csíkszék és néhány főúri család maradt meg.
Az 1557. évi országgyűlés törvényben bevett vallássá nyilvánította az evangélikus vallást, és a katolikussal azonos jogokat biztosított számára. Amikor a magyar lakosság és a fejedelem a reformáció kálvini irányzatához csatlakozott (a szászok megmaradtak lutheránusnak), az 1564. évi tordai országgyűlés bevett vallássá nyilvánította a kálvinizmust is. Az erdélyi reformáció harmadik ága akkor alakult ki, amikor a reformátusok egy része az unitáriusnak nevezett antitrinitárius (Szentháromság-ellenes) tanokhoz pártolt, így tett udvari papja, Dávid Ferenc hatására János Zsigmond fejedelem is.
Ezek után tartották 1568. január 6–13. között az újabb tordai országgyűlést, amely egyenjogúsította az unitárius vallást is, így alakult ki a négy bevett vallás.
Az országgyűlés addig sehol nem ismert mértékben foglalta törvénybe a lelkiismereti és vallásszabadsághoz való jogot, pontosabban a gyülekezetek számára a szabad lelkészválasztást, a papoknak pedig az evangélium hirdetését saját tetszésük és értelmezésük szerint.
A rendek által elfogadott határozat kimondta: „Midőn helyökön a prédikátorok az evangéliumot prédikálják, hirdessék, kiki az ő értelme szerint, és az község ha venni akarja, jó, ha nem, penig senki kényszerítéssel ne kényszerítse az ű lelke azon meg nem nyugodván; de oly prédikátort tarthasson, az kinek tanítása ő néki tetszik. Ezért penig senki (…) az prédikátorokat meg ne bánthassa, ne szidalmaztassék senki az religióért senkitől, (…) mert a hit Istennek ajándéka.”
Erdély e téren messze megelőzte Európa fejlettebb, nyugati részét, a vallási toleranciában példát mutatott a világnak. Államvallás nem volt, az uralkodói hatalom fölötte állt az egyházinak, de nem volt joga a vallások között bármilyen szempontból különbséget tenni.
Összehasonlításképpen érdemes megjegyezni, hogy ugyanebben az időben történt Franciaországban a Szent Bertalan-éji vérengzés, amikor több tízezer hugenottát, tehát francia reformátust gyilkoltak meg. Szintén ekkor jelentette ki a Habsburg császár, hogy inkább váljék lakatlan sivataggá országa, de nem tűri meg a protestáns vallásúakat.
Erdélyben a vallások békés együttélése akkor is megvalósult, amikor nem protestáns uralkodója volt az államnak. A néhány évvel később trónra lépő katolikus Báthory Istvánt többek között éppen vallási türelme miatt választottak Lengyelország királyává. A vallási konfliktusoktól izzó Európában Erdély a felekezeti béke szigete lett, e törvény tiszteletben tartása teremtette meg annak lehetőségét, hogy a keresztény felekezetek viszonylagos békében élhessenek egymás mellett, saját szellemi értékeikkel gazdagítsák szülőföldjüket.
Mindehhez az is hozzátartozik, hogy a korabeli Erdélyben nemcsak a négy bevett egyház gyakorolhatta szabadon a vallását, de békében és különösebb atrocitások nélkül a szombatosok, a zsidók, az anabaptisták és az ortodoxok is. Ugyan őket nem bevett, hanem megtűrt felekezetként tartották számon, mégsem háborgatták őket vallásuk gyakorlásában. Így lett a vallásháborúk korában Erdély a vallási béke szigete.
A tordai törvény által szavatolt szabad vallásgyakorlás jogát méltán tekinthetjük a keresztény Európa egyik alapértékének. Mindezekre tekintettel a tordai vallásügyi törvény kiemelt jelentőségű nemzeti értéknek minősül, amelyről az Országgyűlés 2018-ban úgy emlékezett meg, hogy január 13. napját a vallásszabadság napjának nyilvánította.
nemzetisport.hu
mindmegette.hu
life.hu
vg.hu
veol.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
magyarnemzet.hu
borsonline.hu
borsonline.hu
origo.hu