![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563513_auto_resized.jpg?ver1)
Velencei Filmfesztivál: Elképesztő dekoltázsok - fotók
origo.hu
![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563513_auto_resized.jpg?ver1)
Karórát kaptam születésnapomra a népes családtól. Tiltakoztam volna első meglepetésemben, hiszen ezután már öt használható időmérő közül választhatok, melyiket is csatoljam föl reggelente. Mégsem tettem szemrehányást a drága ajándékért, s nem csupán udvariasságból. Meghatódtam erősen és őszintén, de gyermekeim és unokáim ennek okát nem tudhatták.
Igen, az a régi emlék! Bérmálásra készülődtünk akkor, talán az ötvenes évek legsötétebb esztendejében, a falu mégis lázban égett. Asszonyok sütöttek-főztek a plébánián, díszítették a templom környékét, a férfiak a kórusban gyakoroltak a kántor úrral, mi, nagyobb fiúk pedig a frissiben besorozott kis ministránsokat oktattuk az oltár előtt, miként is kell térdelni, felállni a szomszéd faluból kölcsönzött szoknyákban, melyikük kire figyeljen a püspöki mise alatt, nehogy valami szégyen érjen bennünket. Figyelni azonban magam is alig tudtam. Napok óta az ajándék járt az eszemben. Tegnap óta különösképp, amikor Lengyel Laci eldicsekedte, hogy ő bizonyosan órát kap, a leendő bérma-keresztanyja ezt már elárulta.
- Talán én is... - mondtam akkor bizonytalanul, Laci meg jószívűen megtámogatta bizakodásomat:
- Persze, hát a te keresztapád is szabómester... Úri szabó!
Az ünnepi ebéd előtt volt szokásban átadni az ajándékot. Már láttam karomon a fényesen csillogó-ragyogó számlapot, szinte éreztem a csuklómon a csat szorítását, amikor újdonsült keresztapám előhúzta a selyempapírba göngyölt csomagot. Reményem még ekkor sem szállt el, bár a pakkot igen terjedelmesnek ítéltem egy karórához képest, de talán - gondoltam - nagy, díszes dobozba rakják ott a városi boltban...
A szent könyv, amely a selyempapír burkában feszengett, sok szép templomi éneket tartalmazott. Belelapoztam, s köszöntem illendőn, amint a gombóc a torkomban megengedte. A mérhetetlen csalódás tovább dagadt, amikor megláttam, hogy a könyvecske födele bizony viseltes, lapozását pedig itt-ott megzavarja egy-egy szamárfül. Ilyen keserű ünnepi ebédet soha nem ettem. Erős akarattal gyűrtem le minden falatot.
Otthon fájdalmas képpel és bepárásodott szemmel mutattam a bérmaajándékot. Szegény édesanyám sem tudott vigasztaló szót mondani, különösen azután, hogy a nekem szóló jókívánságokat viselő lap sercenve levált, s a csiriz alatt megláttuk Kővári leventeoktató aláírását meg az 1943-ban beírt szöveget, amely tanúsítja, hogy keresztapám kellő előmenetelt és buzgóságot tanúsított abban az esztendőben... A csalódás valósággal ágyba döntött. Fal felé fordulva feküdtem órákon át, minden bizonnyal sírtam is. Ha úgy volt, férfiasan bevallom.
A szegénység még hosszú ideig tartott. Első órámat végül havi törlesztésre vettem egy tanár kollégámtól, második ledolgozott tanévem végén. Ma meg, íme, ötöt birtokolok. A lakásban tiktakoló meg bimbamoló órákkal együtt valami tizenkét szerkezeten figyelhetem hát az idő múlását.
Igen, az órák szaporodnak.
Csak az idő fogy...
origo.hu
metropol.hu
origo.hu
hirtv.hu
vaol.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
origo.hu
ripost.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
origo.hu