![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563587_auto_resized.jpg?ver1)
Saldanha bemutatkozott, az FTC nyert a centenáriumi meccsen Balatonfüreden
nemzetisport.hu
![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563587_auto_resized.jpg?ver1)
"Amennyiben sikerül megoldani a logisztikai, financiális és a market-off tevékenységekkel kapcsolatos problémákat, az ágazat hosszú távon feltétlenül perspektivikusnak tekinthető." E gyönyörű mondat egy nemrégiben készült agrárkutatói elemzésben olvasható, s a lényeget tekintve arról szól, hogy a magyar gabonaágazatnak minden nehézség ellenére lehet jövője ("perspektivikus"). Csak néhány idézőjeles apróságot kell még elintézni. Például, hogy az áru tárolható és szállítható legyen ("logisztika"), a betakarítás és értékesítés közti időszakot a gazda pénzzel is bírja ("finanszírozás"), no meg el kéne adni a gabonát ("market-off").
Egyszerű a képlet ugyebár - legalábbis a papíron.
Nem kell különösebb jóstehetség ahhoz, hogy megállapítsuk: két héttel Péter-Pál-nap, az aratóünnep előtt súlyos feszültségekkel teli betakarításra kell felkészülnie a gabonatermelőknek. Az öröm és a gond kéz a kézben jár: ha katasztrófa nem történik, az idén is összejön a tizenhétmillió tonnás gabonatermés (ez jó hír), viszont ennek legalább harmadát nem lesz hova tenni, mert a raktárak tele vannak (ami viszont súlyos gond).
A helyzet tehát bonyolult.
A szakkormányzat természetesen látta már egy évvel ezelőtt is, hogy gond lehet, ezért raktárépítési programot hirdetett, ami azonban költségvetési kényszerek okán lelassult. Talán másfél-kétmillió tonnás raktárkapacitás épülhet fel őszig, a kukoricabetakarítás kezdetéig. Már ha egyáltalán. Most ugyanis csaknem ezerötszáz pályázat vár elbírálásra, s ameddig ügyükben nem dönt az arra illetékes hivatal, addig egy szöget be nem üt a gazda, mivel állami segítség nélkül rossz üzlet a raktárépítés. Márpedig egy rendes betonalapozás megszilárdulása több hét, utána jöhet a felépítmény elkészítése, s hogy aztán a tároló "uniós" lehessen (vagyis, hogy az úgynevezett intervenciós felvásárlásban részt vehessen), újabb, akár hónapokat is felemésztő hivatalos eljárás indul meg - addig pedig a raktár csak puszta fal, nem egyéb.
A magyar gabonaágazat legsúlyosabb gondja változatlanul az, hogy bár minőségi mutatóink, éghajlati és termőhelyi adottságaink a világ élvonalába sorolhatnak bennünket, a szem fizikai elhelyezése, vagyis a raktározás és a szállítás, másfél évtizede - leszámítva az aszályos éveket - rendre gondot okoz. Tengeri kikötőnk nincs, folyami betárolási lehetőségeink korlátozottak. A tavalyi állami intervenciós felvásárlás bebizonyította azt is, hogy ahol nincs néhány kilométerre befogadó raktár, ott a gazda a fuvarra, rakodásra, miegyébre biztosan ráfizet.
Mi hát a megoldás?
A nyolcvanas évek elején ugyanekkora (sőt, nagyobb) termést könnyedén elbírt az ágazat "logisztikája", hiszen - hogy csak lehetőséget említsünk - akkoriban tízmilliós volt a magyar sertéshízó-létszám; ma talán négy és fél millió. De említhetnénk baromfi- és tejelőmarha-statisztikákat is - akkoriban főként "bőrbe kötve", húsként hagyta el az országot a gabona. Ez az idő elmúlt. Most raktár kell, de sok és gyorsan. Mert annál kiszolgáltatottabb helyzetbe aligha kerülhet a gazda, mint hogy levágja a gabonát, aztán nincs hova vinnie.
Ilyenkor megjelenik a "táskás karvaly", az árut fillérekért kombájn alól megvásároló ügynök, aztán a termelő zokogva számolgathatja, mit és mennyiért csinált, szinte bizton fölöslegesen az idén. Fel sem merem tételezni, hogy netán ebben néhány döntéshozónak, gazdasági nagyágyúnak érdeke lenne.
nemzetisport.hu
mindmegette.hu
she.life.hu
hirtv.hu
vaol.hu
origo.hu
mindmegette.hu
origo.hu
origo.hu
borsonline.hu
origo.hu