![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17564027_auto_resized.jpg?ver1)
Élő közvetítés: Németország-Magyarország
origo.hu
![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17564027_auto_resized.jpg?ver1)
Dóri vasárnap hajnali fél kettő felé érkezett haza a diszkóból. Nem egyedül, a kert kapujáig elkísérték a barátai. Csak így engedték el a szülei szórakozni, és így is csak havonta egyszer. Elvégre nem biztonságos, ha egy tizenöt éves lány egyedül mászkál az éjszakában. Dóri elbúcsúzott a barátaitól, s megindult befelé. Másnap reggel találtak rá a ház melléképületében. Átvágott torokkal, vérbe fagyva.
A gyanú hamar a lány szomszédjára, Salánki Sándorra terelődött. A tizennyolc éves fiút még aznap este elfogták. Tettét beismerte, magyarázatot nem tud adni.
- Aznap éjszaka egy hunyásnyit sem aludtam - állítja egy idős asszony a dévaványai Petőfi utca elején, ahol a gyilkos és az áldozata laktak. - Éreztem, hogy valami van a levegőben - mondja meggyőződéssel. - De ott megy Dóri nagyapja, őt kérdezze.
Ősz hajú férfi kerekezik a járdán, kocsival előzöm. Kimért, láthatóan megrendült.
- Én találtam meg Dórit.
Többet nem árul el.
- Ne haragudjon, de annyi mindent összeirkáltak már, még azt is, hogy feldarabolták az unokámat. Elég nekünk a magunk fájdalma, nem kell még tetézni - ül vissza a nyeregbe.
Salánkiék házához két deszkát támasztottak a nyomozók, még vasárnap, azóta senki sem vette el. Hiába csöngetek, egy vicsorgó eben kívül más nem érkezik a kapuhoz.
- Ilyen még nem történt Dévaványán - igazítja a sapkáját egy borostás öregember, Gyurica István. - Illetve... Egyszer, húsz évvel ezelőtt. Akkor is a torkát vágták el egy nőnek. De az a férje volt.
A fiúról kérdezem. Ismerte, jóravalónak tartotta ő is, mint mindenki, akinek szóba hozom az esetet. Akárcsak a szülőket, testvéreket. Mindkét családban.
- Össze is járt a két család. Hát most itt van, tessék. Hanem ez a fiú, ennek mégiscsak lehetett valami balhéja.
- Mire gondol?
- Gyulán járt gimnáziumba, de otthagyta. Talán ott keveredhetett valami rossz társaságba. Nem tudom, de az bizonyos, hogy átment Gyomaendrődre, szakközépiskolába.
{p}
Kovács Béla, a Kner Imre Gimnázium és Szakközépiskola igazgatója udvariasan hárít el:
- Arról bezzeg nem írnak, hogy mitőlünk huszonöt gyerekből huszonnégyet felvesznek, de ha valami balhé van, akkor azonnal jönnek.
Mit tehetek, diákokat kérdezgetek. Iskola előtti csoportosuláshoz csapódom:
- Olyan jóképű, kár, hogy megbuggyant - jelenti ki egy szőke szépség. A többiek kuncognak, vállukat vonják. Nem értik, mi történhetett.
Másodikos lány baktat le a lépcsőn, Szíjártó Erika.
- Ismertem, persze. Nem volt vele semmi baj. Lehet, hogy valami sátánista szektához tartozik, azok szoktak ilyesmit tenni.
- Volt-e barátja?
- Szabó Zsiga a Bogyatelepről.
Jókötésű fiú nyit kaput, keze, mint a harapófogó. Szabó Zsigmond. Érettségire készül éppen.
- A magyar tételeket írom a gépbe - magyarázza. - Csütörtökön, mielőtt elmentem, még áthozta Sanyi, hogy amikor majd visszajövök, együtt dolgozzuk ki.
- Hova mentél csütörtökön?
- Nagyszalontán jártam, a barátnőmnél. Vasárnap este érkeztem vissza. Már a határon vártak a rendőrök. Akkor tudtam meg, mi történt.
Zavartan mosolyog, talán mert hirtelen a figyelem középpontjába került.
- És milyennek ismered a barátodat? Nyíltnak, zárkózottnak?
- Szórakozni ritkán járt, inkább sportolt, focizott. Nézni is szerette.
A gyilkosság előtti estén is meccset nézett a tévében a nagyapjánál. Tizenegykor elbúcsúzott tőle, mert másnap délelőtt Túrkevére készült.
{p}
- Amúgy meg jó a feje - folytatja Zsiga -, nevetve megírta az emelt szintű matek érettségit négyesre. Pedig nem is készült rá.
- Nem lehet, hogy Dórával valamilyen kapcsolata volt?
- A csudákat, arról tudtam volna.
- Szerinted miért gyilkolta meg?
A fiú tanácstalanul néz rám.
- Nem tudom. Pedig ismerem, ötödikes korunk óta barátok vagyunk.
- Azt mondják, talán Gyulán keveredett rossz társaságba.
- Nem hinném. A tanáraival nem jött ki, azért váltott iskolát.
- Agresszívnak ismered?
- Egyáltalán nem.
- Azt hallottam, fegyvert tartott.
- Mondta, hogy vett egyet.
- Láttad nála?
- Nem, de szerintem nem is volt neki. Szeretett nagyot mondani.
- Rugós bicskája viszont volt...
- Az nekem is van. Csak én éppen evésre használom... - hallgat el egy pillanatra.
- Később azonban mindenképpen lett volna fegyvere. Úgy tudom, rendőr szeretett volna lenni.
- Szeretett volna, de a színtévesztése miatt alkalmatlannak bizonyult.
A következő tanévre nyelvi előkészítőt tervezett, meséli a fiú, aztán meg testnevelés szakot. Rendszeresen atletizált, hogy biztosan felvegyék.
{p}
- Tudatosan tervezte a jövőjét - jegyzem meg.
- Én is ilyennek ismertem. Ezért sem értem, miért tette.
- Talán sátánista volt?
- Nem tudom. Az igaz, hogy olvasott néhány hónapja egy ilyen könyvet.
- Érdeklődött iránta?
- A rendészet és társadalomismeret fakultáción kellett beszámolót készítenie belőle.
- Hogyan jutott a könyvhöz?
- Az iskola könyvtárából kölcsönözte ki.
Sándor elolvasta a könyvet, elkészítette belőle a szakdolgozatát, visszaadta a kötetet, aztán több szó nem esett köztük róla, állítja a fiú.
- Megváltozott utána a viselkedése?
- Nem vettem észre.
Vékony szál, de talán ez vezet a megoldáshoz?
- Amióta letartóztatták, találkoztatok? - fordítok a szón.
- Nem. Még a szülei is csak ma mehetnek be hozzá először, hogy váltás ruhát vigyenek neki, de egyelőre ők sem láthatják.
Ezért nem találtam hát otthon senkit.
- Dóri bátyjával, Gabival viszont találkoztam. Tőle tudom, hogy Salánkiék el akarnak költözni. Nem tudnak ott maradni.
- A börtönbe majd bemégy meglátogatni?
- Legalább egy évig biztos, hogy nem.
- Már nem érzel iránta barátságot?
- Nem azért, de neki is jobb, ha nem megyek. Nagyon haragszom rá. Most nem tudnék neki olyant mondani, amivel segítenék rajta.
origo.hu
metropol.hu
origo.hu
mandiner.hu
veol.hu
mindmegette.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
origo.hu
origo.hu
origo.hu