![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563778_auto_resized.jpg?ver1)
Magabiztos, nyolcgólos sikerrel tért vissza a női kézi NB I-be az Esztergom
nemzetisport.hu
![](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17563778_auto_resized.jpg?ver1)
Nem szoktam névtelen levelekkel foglalkozni, ám most kivételt teszek. Ez a levél ugyanis látlelet egy átlagos faluról. Számos településről küldhették volna, ez épp Magyarmecskéről érkezett. Igen, abból a faluból, ahol néhány hete jártam futólag. A szomszédos Gyöngyfán vettem fel anyagot a közmunkáról, de ha már erre jártam, megálltam itt is.
A levélíró tárgyilagos, jót és rosszat észrevesz. Ezért is érdemes foglalkozni a küldeményével.
Az újságíró számára mindig elismerés, ha a riportja nyomán változik valami. Az olvasói levélből megtudhattam, hogy Magyarmecskén változott: a közmunkásoknak eddig kétszer kellett aláírni a jelenlétet, mostantól kezdve négyszer. Vagyis a hivatal még inkább védi magát, nehogy szabálytalansággal vádoltassék meg.
Látszatintézkedés ez a javából.
Miért gondolom ezt? Mert az értelmes munka hiányát palástolja. Tudom, most, tél végén, amikor még nem érkezett el a tavaszi munkák ideje, nehéz ilyent végeztetni faluhelyen. Jobb híján folytatódik hát az árkok vég nélküli tisztíttatása.
Ahogy a levélben is olvasható, kiküldik az asszonyokat, férfiakat a falutól néhány kilométerre Isten hírével. Mi a feladatuk, melyik résszel, mekkora szakasszal kell végezniük aznap? Nem tudják, hiszen nem igazítja el őket senki. Ácsorognak egy sort, dolgozgatnak is, hogy ne fázzanak – aztán indulnak hazafelé. Már csak aláírni mennek vissza. Amúgy a legelemibb munkafeltételek – illemhely, baleset esetén elsősegélydoboz – is hiányoznak.
De említ a levélíró kedvező dolgokat is. Ezek általában a polgármester küzdelméhez kapcsolhatóak, s egy-két apró felújításon kívül a közmunkások tevékenységének az eredményei: az általuk megtermelt zöldségeket a közétkeztetésben használják fel. Kap minden család egy köbméter tűzifát. És ami a legelgondolkodtatóbb: ha ritkán is, ha többre volna is szükség, de időnként élelmiszercsomagokat is osztanak a családok számára.S ez az, ami igazán megdöbbentett a levél olvastán.
Miként juthatott odáig egy falu Magyarországon, hogy élelmiszert kelljen osztani a lakói számára? Valami valahol nagyon elromolhatott. És most nem csak arról van szó, hogy falvaink többségének a földjét már csak néhány család műveli, vagyis a határ nem ad munkát mindenkinek.
Nem magyar jelenség ez, sőt azt mondják, ez a fejlődés. Hogy hosszú távon egészséges folyamat-e ez, arról sokat lehetne beszélgetni. Itt azonban most másról, többről van szó, ugyanis a házhoz kapcsolódó kertek egy része is műveletlen.
Vajon miért? Nem éri meg, hallom az érveket, inkább megveszik a tejet, kenyeret, húst, tojást, zöldséget is a boltban. Ha van rá pénz. És ha nincs? Na, akkor várnak a segélycsomagokra. Ha el akarunk indulni a kibontakozás útján, az első lépésnek talán a szemléletváltozásnak kellene lennie. Nem a sok esetben értelmetlen, statisztikajavító közmunka erőltetése apró-, bár nagyon is fontos pénzért, hanem a saját kertek megművelésének az elismerésével.
Mert ennek értelme van. Ráadásul méltóságot adó öngondoskodásra ösztönöz.
nemzetisport.hu
mindmegette.hu
life.hu
vg.hu
veol.hu
origo.hu
nemzetisport.hu
magyarnemzet.hu
borsonline.hu
borsonline.hu
origo.hu