Egyre több állatbarát vállalkozik otthonában selyemmajom tartására. A mozgékony kis állatkák sok örömöt nyújtanak, de jóval nagyobb odafigyelést igényelnek, mint a többi kisemlős.
Kép: Selyemmajom a budapesti állatkertben. 2008.01.04. Fotó: Bohanek Miklós
A fehér pamacsos vagy közönséges selyemmajom Dél-Amerika esőerdeinek lombkoronaszintjén él, a mókusnál néhány centiméterrel kisebb. Nehéz szert tenni egy jó párra, ugyanis ezek a majmok párválasztók. Ha viszont elfogadják egymást, a frigy egész életen át fog tartani. Az anyák fogságban évente egyszer-kétszer szülnek, s a százötven napi vemhesség után általában két utód – egy hím és egy nőstény – látja meg a napvilágot. Az apróságok egy hónapos korukban kezdenek szilárd táplálékot enni, s két hónapos korukig szopnak.
A szülőkkel lányaik hosszú éveken keresztül is együtt tarthatók, s akár tizenöt-húsz fős kolóniát is kialakíthatunk. Az anya a domináns nőstény, jelenlétével hormonálisan befolyásolja lányait, így azok nem ivarzanak – a természet így védekezik a vérfertőzés ellen. A nem szaporodó csapattagok kiveszik részüket az utódnevelésben. A fiatal hímekre sanyarúbb sors vár, őket ivarérésük után, azaz kétéves korukra apjuk ádázul üldözni kezdi, ezért el kell őket választani a szülőktől. Megfelelő gondozás mellett a nőstények tizenkét-tizenhárom, míg a hímek tizenöt-tizenhat éves korukig tarthatók tenyésztésben. A majmok igazi társas lények, az egyedüllétet nagyon rosszul tűrik.
Egy selyemmajomcsapat ellátása reggelente húsz percet, este mintegy fél órát vesz igénybe. Különös gonddal állítsuk össze eledelüket: naponta más-más menüsort kell kapniuk, különben hamar ráunnak, legyengülnek, s könnyen megbetegszenek. Alaptakarmányuk az alma és a körte, s hetente kétszer banánt is kell kapniuk. Ez utóbbit csak módjával adjuk nekik, nehogy megfeküdje a gyomrukat. Mindegyik állat külön egyéniség, de idővel kitapasztalhatjuk sajátos ízlésüket, így például egyikük a földimogyoróért rajong, másikuk a török mogyoróért. Paprika és paradicsom mellett hetente egyszer-kétszer csecsemők számára gyártott gyümölcspépet, egyszer tejbegríz állagú bébitápszert is adjunk nekik. Reggel lisztkukaccal, gyászbogárlárvával és tücsökkel is kényeztetjük őket, olykor-olykor még babapiskótát is csemegézhetnek. Eledelükre reggelente vitamin- és ásványianyag-készítményt szórjunk. Ezek az állatok a természetben különféle növényi nedveket nyalogatnak, amit legegyszerűbben az élelmiszeriparban elterjedt gumiarábikummal pótolhatunk. Hetente mindezeken túl még két-két deka zselés macskatápot, főtt rizst és főtt krumplit is kapjanak.
A majmok takarmánypazarlók: csak egy keveset csipegetnek, aztán eldobják, ezért célszerű elemózsiájukat apró kockákra felvágni. Mivel fogságban gyakran előfordul, hogy a földről is esznek, ezért az ételmaradékot gondosan távolítsuk el férőhelyükről, mert az esetleg már megromlott élelem könnyen bélhurutot okoz. Napjainkban az Európai Unióban szinte kizárólag fogságban született állatok élnek, így minimális annak az esélye, hogy megbetegedhetünk tőlük. Viszont fordítva már sokkal nagyobb e veszély, ezért ha tüsszögünk, köhögünk, netán influenzásak vagyunk, állataink gondozását bízzuk egészséges családtagjainkra. Ha ez nem megoldható, viseljünk maszkot. A selyemmajmok egyedi jelölése, azaz chipelése kötelező.